The Eastern Spirit Subbing Squad представя
Първата ни среща беше пълна катастрофа.
Толкова късно ли е станало? Ще закъснея за срещата на клуба!
Боклукът!
Хей, ти! Какво си мислиш, че правиш?
Съжалявам...
Бързам! Гледай да почистиш всичко това.
Защо ме гледаш така?
Просто...
Изплюй камъчето, де!
Ами...
Гащичките ти...
Да отидем да хапнем нещо?
Само за ядене мислиш. - Веднага се върни тук!
Това пък какво беше? - Кое?
Много съжалявам! - Видя ли ги?
Не, нищо не видях! Не видях гащичките на панди!
Видял си ги!
Какво става, Хина?
Коюки?
Еномото...
Познаваш ли го, Начан? - Той ми е съученик.
Съученик? - Да.
Аясе Коюки от моя клас.
Тогава...
Много съжалявам!
Не знаех, че си по-голям от мен. - Не, аз трябва да се извиня.
Обещавам да събера боклука.
Нашата първа среща беше пълна катастрофа.
Но...
...знаех.
"Някой ден
ще се влюбя в него."
Има ли проблем в това, че съм по-малка?
Предпочиташ момичета с дълга коса ли?
Ще ме имаш ли предвид като кандидатка за твоя приятелка?
Аз наистина те обичам!
Комитет за признания "Онзи момент, когато се влюбиш"
Имах своите скрити мотиви за избора ми на училище.
Опитвам се да съм привлекателна, погледни ме, глупако!
Моля прости ми за опитите за сближаване.
Чакам те тук ден след ден, за да мога да те поздравя.
Знам, че не сме добра двойка,
но дори така, желая да се сближим.
А моето вълнение нараства,
утре ще го направя.
Има ли проблем в това, че съм по-малка?
Ще се срамуваш ли?
Моята любов роди се, преди дори да усетя.
Влюбих се, без да забележа.
Само ако можех времето да забързам,
бих могла да седна до теб,
бих могла да бъда твоята любима.
Не, не така!
Моля те, влюби се в мен сега.
Нашата възрастова разлика не е от значение.
Моля те, погледни ме.
Добър апетит!
Пак ли си с този суичър?
Просто е удобен!
Но е моят любим.
Ще си взема едно.
Добре.
Обичам те!
Глупачка. Ще закъснееш, ако не побързаш.
Добре.
Пак ли имаш сутрешна тренировка? Излизаш рано.
Не, ти ходиш късно.
Може да си глупак, но е впечатляващо колко рано ставаш.
Да, впечатляващо е.
Млъквай! Тръгвам.
До скоро.
До скоро!
Гадост! Какво правиш тук, Котаро?
Сутрешна тренировка, не е ли очевидно?
До тук беше доброто ми утро.
Това аз трябва да го кажа.
Как може да кажеш "гадост" в лицето ми? Ами "добро утро"?
Тръгвам! - Слушай, когато ти се говори!
До скоро!
Няма да избягаш от звездата на отбора по футбол!
Краката ми са силни, заради тичането с препятствия!
Мръдни се! - Насам!
Котаро!
Покрийте го!
Готин изстрел.
Тези младежи...
Трудиш се здраво още от рано, а?
Техният клас може да играе само сутрин.
Тихо там!
Въпреки ужасното първо впечатление...
Добро утро, Сетогучи.
Здравей.
Оттогава ме поздравява всеки път щом ме види.
Коюки?
Кого гледаш?
Никого.
Това Аясе Коюки ли е? - Ти познаваш ли го?
Приятел е на Нацуки. Не го познавам добре.
Спъна се.
Толкова е странен!
Еномото, Сетогучи да не харесва онзи Аясе?
Не разбира се. Толкова женствено момче ли?
Но може би... - Не ме интересува!
Коюки...
Сетогучи... - Аясе!
Всеки ден работиш тук.
Извинявай, как беше името ти?
Такамизава Ариса.
Такамизава? - Да!
Приятно ми е. - На мен също!
Такамизава?
Сетогучи... - Коюки!
Сетогучи... - Юки, искаш ли помощ за цветята?
Ами... - Ще помогна!
Насам!
Какво...
Какво по дяволите?! Такамизава не се отлепя от него!
Хина, в следващия мач може да съм титуляр и...
Ако искаш, може да дойдеш...
Как ме дразни!
Заболя ме! Какво си мислиш, че правиш?!
Ей, Хина!
Хина...
Да му се не види!
Защо се дразня толкова?
Сетогучи.
Не, че се интересувам от него или нещо подобно.
Или се интересувам?
Не! Някой толкова непохватен не може да е първата ми любов.
Идеалното момче за мен е високо, мъжествено и надеждно!
Точно! Някой като брат ми!
Но...
При всяка наша среща, той ме дарява с топла усмивка.
Не е честно да се усмихва така...
Сетогучи, среща на клуба ли имате?
Защо? Погледите ни се срещнаха, това беше всичко.
Ако го видя отново...
Ако погледите ни се срещнат още няколко пъти...
Не, не, не! Не искам да го приема!
Сетогучи...
Какво има?
Добре ли си?
Виждаш ли?
Не искам да го приема...
Той изобщо не е като моя идеал.
Чувствам се щастлива, когато го видя.
Мисля, че съм...
Коюки...
Завършването винаги е тъжно. Не искам да се разделяме.
Ще отидем в различни училища,
но винаги ще сме приятелки, нали? - Да.
Ще се срещнем отново.
Коюки...
Сетогучи.
В кое училище ще отидеш, Коюки?
В Сакурагаока.
Сакурагаока...
Сетогучи?
Сетогучи...
Не плачи, Хина. Ще ви снимам, става ли?
Хайде, усмихни се.
Котаро!
Какво правиш? - Мочита, погледни.
Хина, стига си плакала...
Хина защо плаче?
Знам ли? Сигурно е тъжна, защото той си тръгва.
Не я разбирам.
Аз лично се радвам, че по-големите си тръгват.
Когато го казваш така, не знам какво да мисля.
Но аз също не разбирам момичетата. Често менят настроението си,
прекалено са чувствителни и може да са ужасно досадни.
Да не би сестрите ти да те командват, Мочита?
Как позна?
Котаро?
Какво толкова вижда в него?
Наистина не разбирам момичетата.
Никога повече ли няма да видя Коюки?
Не мога...
Ще отида в училище Сакурагаока!
Затова ми помогни да уча.
Добре, но защо в Сакурагаока?
Защото искам да съм в същото училище като теб.
Ако на света
нямаше любов,
тогава щеше да изчезне също и усилието.
Нацуки.
Не разбирам този въпрос.
Помогни ми.
Защо питаш мен? Отгоре на всичко е по математика.
За какво мрънкаш? Изненадан съм, че си успяла да влезеш в Сакурагаока.
Нали? Защо не помолиш Ю за помощ?
Хина също ще се пробва в Сакурагаока, нали?
Да.
Да не си избрал това училище, защото Хина иска да влезе там?
Глупачка! Разбира се, че не! Глупачка!
Какво? Каза го два пъти!
Избрах Сакурагаока, защото отборът по футбол е добър!
Така ли? Добре, постарай се тогава.
Старая се повече от теб!
Ама че дечко!
Сега светът е разстроен.
Оставил е на мира несподелената любов и романса.
Заради това, чувствам се слаб,
не знам какво да сторя и изкарвам си го на теб,
въпреки че вината не е на никого.
Ти + аз = чудото на нашето привличане.
Тичам непохватно, преследвайки те с всичките си сили.
Ако само едно от моите желания можеше да се сбъдне,
бих пожелал всички около мен да бъдат щастливи.
"А за теб ще използвам своята сила, за да те направя щастлива."
Казах го тихо, за да не можеш да го чуеш.
Изплъзнаха се няколко обичам те, обичам те, обичам те...
Името ти е там! Виждаш ли? Там е!
Виждаш ли?
Да!
Коюки...
В средното училище не правех друго, освен да бягам,
но този път ще скъся разстоянието между нас.
В кой клас си? - В 1.
Разделени сме.
Колко жалко!
В клас 3, а?
Нали? - Да.
Гледай, Кодай. - Какво?
Пак е зяпнал Сетогучи.
Мястото ми е...
Такамизава?
Пак сме в един клас. Успех тази година, Сетогучи.
На теб също.
Срещна ли вече Коюки?
Още ли го харесваш?
Ако й отговоря, само ще ме дразни. Ще я игнорирам.
Не е за вярване, че си го последвала до Сакурагаока.
Не затова съм тук.
Но не си го виждала от завършването, нали?
Изминали са две години. Може да се е променил.
Възможно е да те е забравил.
Това е невъзможно!
Това е сестричката на Ю, Хина!
Отнасяйте се добре с нея. - Защо ти вършиш тази работа, Нацуки?
Казвам се Сетогучи Хина. Благодаря, че се грижите за брат ми.
Хина! Не й върви по свирката!
Какво толкова? С Хина сме като сестри.
Да!
Но аз никога не съм гледал на теб като на сестра.
Хина, нали? Толкова си възпитана!
Приятно ми е, Хина. Свикна ли в това училище?
Да, измина цяла седмица.
Сетогучи, не знаех, че имаш сестра.
Изненадах се. - Така ли?
Да. Но изглеждаше като човек, свикнал да се грижи за другите.
Хина, Нацуки и Котаро. Грижа се за прекалено много деца.
Защо броиш и мен?
Котаро? - Да, братът на Нацуки.
Игнорираш ли ме?!
Правилно! Преди каза, че брат ти също е влязъл тук, Начан.
Изглежда ще стане доста оживено.
Акарин винаги изглежда като ангел.
Мога да те видя, Мочита...
Питам се, в кой клас е Коюки?
Котаро. - Харуки!
Не мога да повярвам, че си успял да влезеш.
Въпреки че Мидори също се справи. Може би изпитът сега е по-лесен.
Какво каза? - Харуки,
никой не може да ме бие по ФВС или здравно образование.
Глупак! Какво общо имат тези двете с входния изпит?
Здравей, Серизава.
Чуй това, Наруми!
Какво?
Мидори се хвали, че е експерт по здравно образование.
Не по това, тъпако! Казах физическо!
Кой е експерт в половото възпитание?! - Ти го каза, не аз.
Така ли? До скоро...
Наруми Сена, това наистина ли си ти?
Ти си!
Крещиш, моля те, успокой се.
Извинявай.
Винаги съм ти се възхищавала, Наруми. Винаги съм искала да съм като теб.
Не пропускам рекламите и чета всяко списание с теб.
Беше модел и за прически, нали? - Благодаря.
Тази е толкова сладка!
Това ли е, което си мисля?
Тази фиба ли? Носех я на една от фотосесиите.
Сладка е!
Ти наистина следиш работата ми.
Разбира се! Възхищавам ти се, Наруми.
Ти си невероятна. Всички момичета те обожават.
За разлика от мен...
Впрочем, как се казваш?
Такамизава Ариса, първа година тук.
Приятно ми е да се запознаем, Ариса.
Колко нетипично Такамизава да разговаря с момиче.
Здрасти, Котаро.
Здравей. - Ако търсиш Сетогучи,
тя тръгна натам.
Грешиш! - До скоро.
Всеки ден ям пудинг Хъни!
Много е вкусен, нали?
Възможно е да те е забравил.
А ако наистина ме е забравил?
Сетогучи!
Отдавна не сме се виждали. Значи си се записала в Сакурагаока.
Да.
Предполагам, че ще се виждаме по-често.
Да!
Вишните вече бяха прецъфтели
и първият срок отмина, а аз успях само да го поздравя.
Но през втория срок определено...
Днес ще говоря с Коюки.
Кой е той? - Толкова е готин!
Коюки се беше променил.
Не беше нужно да питам, вече знаех отговора.
Причината той да се промени, беше,
за да може момичето, което харесва, да се влюби в него.
Всеки е влюбен в някого.
Тогава защо е толкова трудно?
Ще закъснея!
Юки!
Къде да оставя това цвете?
Ето тук.
Юки, нека ти помогна. - Добре, благодаря ти.
Какво е това жълто цвете?
Ами... То е от същия вид, като онези там.
Какво по дяволите?! Преди изобщо не го забелязваха,
а сега всички му се нахвърлят.
Аз го харесвам отдавна...
Предполагам,
че това нищо не означава...
Сетогучи!
Какво има, Юки?
Тя твоя приятелка ли е?
Не знам!
Как трябва да се държа около някой,
който се опитва да спечели друго момиче?
Но дори така, все още искам...
да поговоря с него!
Коюки...
Хина! - Батко?!
Не искаше ли да гледаш онзи филм?
Нека отидем заедно за разнообразие.
Хайде, приготви се.
Странно е ти да ме поканиш.
Така ли?
В последно време даже не искаш да си играеш с мен.
Може да не си забелязала,
но трябва да уча за входния изпит за университета.
Знам.
Благодаря ти!
Хина, тежиш колкото слон!
Гледай каква двойка!
Котаро! - Здравей, Котаро.
Какви ги дрънкаш, бе? Та ти си влюбен в сестра си!
Моля?! Не е вярно!
Значи го криеш.
Нищо не крия!
Искам да кажа, че не я обичам! - Напротив.
Ти обичаш брат си!
Ти - сестра си! - А ти брат си!
Добре се разбирате вие двамата. - Откъде накъде?!
Щяхте да ходите някъде, нали? Тръгвайте.
Точно това щяхме да правим!
Да тръгваме, Ю.
Котаро.
Благодаря ти.
Няма защо...
Какво е станало?
Да вървим.
Какво?
Ти нямаше ли да излизаш?
Размислих. - Защо?
Стига Хина да се усмихва, другото няма значение.
Коя ще вземеш, пандата или бялата мечка?
Знам ли... Коя ли да взема?
Сетогучи е доста надарена, а?
Не викай.
Къде гледаш, Шибакен?
Сега като каза,
вие двамата сте приятели още от малки, нали?
Да.
Значи вече си ги пипал?
Защо говориш за това?
Това е нормален разговор между ученици.
В теб няма нищо нормално. Нали, Кодай?
Не ме забърквай в това.
Какво ти харесва в Сетогучи?
За какво говориш?
Ето, имам доказателство.
Не отлепяш очи от нея.
Това е само съвпадение.
Май създава само проблеми.
Прекалено е превзета.
А ти си прекалено лесен.
Така ли? Рика, относно нашата среща...
Наистина?
Котаро.
Не се притеснявай за това, което каза Шибакен.
Поддържай собственото си темпо.
Продължавате да говорите
все едно харесвам Хина.
Не съм казал... - Не е ли така?
Типично за теб!
Със собствено темпо, а?
Идвам без никаква причина...
До скоро!
Добре дошъл!
Пак ли си ходила там, Нацуки?
Да.
Там ли беше? - Кой дали е бил?
Знаеш кой!
Откъде да знам, като не ми казваш?
Момичето на моята възраст!
Искаш да кажеш Хина!
Споменавала ли е нещо за мен?
Какво? Защо ни е да говорим за теб?
Просто питам.
Добре де. Следващия път ще те спомена.
Никой не те е молил да го правиш! Грозотия!
Как смееш да наричаш така сестра си, бе?!
Грозотия! Грозна тъпанарка!
Тъпанар си ти! - Грозотия!
Мамка му! Изобщо не ме отчита.
Но...
Дори да не искам да си призная,
аз никога не ще се откажа от теб.
Наистина я харесвам.
Обичам те дори сега.
Кота!
Винаги препъва се, никога не се откроява
Кота!
и винаги бяга.
Какво му е толкова доброто?
Искам да продължи да се усмихва,
дори да не съм аз този, когото харесва.
Ще дам най-доброто от себе си, за да не плаче повече.
Ще се видим утре. - Чао.
Това са Харуки и Мио.
Как им завиждам...
Без да се променям,
ще остана аз завинаги до теб,
винаги,
винаги приемайки всичко.
Умирам от глад, Котаро. Здравейте, дами.
Елате да хапнем заедно по един хамбургер.
Предпочитам да се прибера и да уча.
Не можеш да учиш, без да си ял. Да вървим!
Чакай... - Хайде, аз черпя.
Нека се представим отново.
Мисато?
Не, няма проблем. Случило ли се е нещо?
Сега ли? Мисля си за теб.
Ти си единствената, която се върти в ума ми.
Не мисля за нищо друго, наистина!
Как се озовахме тук?
Какво има?
Винаги ми се е искало да отида някъде с приятели, след часовете.
Тук най-добър е ябълковият пай.
Заповядай.
Вкусен е!
Щом ми предлагаш...
Извинявайте. Благодаря, че ме изчакахте.
За да се опознаем по-добре,
може да играем на въпроси и отговори.
Как бихте искали човекът, когото харесвате
да ви признае чувствата си?
Ти си първи, Котаро.
Откъде да знам?! Никога не съм мислил за това.
А ти, Хина?
Сигурно момичетата мислят за тези неща.
"Бих искала да каже това"
или "бих искала и ние двамата да сме така".
Не знам.
С тази добра фигура, сигурно си популярна.
Или... - Ей!
Или вече харесваш някого? Така е. Кой е той? Познаваме ли го?
Хайде, кажи си. Какво толкова?
Съученици сме все пак.
Простак!
Какво? Защо?
Не виждаш ли, че й е неудобно заради теб?
Такамизава.
Не ме гледай толкова лошо.
Ти си сладка, Ариса, усмихни се!
Защо се преструваш?
За какво говориш?
Винаги се смееш, въпреки че не е забавно.
Забавно е!
По-добре е да се смееш, вместо да се мръщиш постоянно.
Трябва да си наистина празен човек.
Добре, да спрем дотук.
Бургерите ще изстинат. Да хапнем.
Да, да ядем!
Ей, Котаро! Кетчупът...
Какво правиш?
Да, какво правиш?
А бе, ей!
Смешно е как го казваш.
В едно училище сме, а нищо не се е променило кой знае колко.
Хина!
Мио.
Хина, изглеждаш потисната.
Не, добре съм.
Днес не си ли с Харуки?
Ами не. - Ясно.
За какво говорите обикновено с него?
Защо питаш?
Хайде, кажи ми!
Обичайното. За обикновени неща.
Но какво е обикновено?
Обикновеното, нали знаеш.
Какво се е случило в училище или за приятелите ни.
Също и за филмите, които харесва.
Това са само обикновени неща.
Да не се е случило нещо с твой приятел?
Да не сте се скарали и сега не знаеш за какво да говорите?
Не беше караница.
По-точно... нещо преди нея.
Когато започна да се чудя за какво мисли,
или дали мисли за мен,
изведнъж вече не знам за какво да говоря с него.
Иска ми се да можех да кажа това, което мисля!
Разбирам те.
Казваш на някого как се чувстваш, защото искаш да се сближите,
но всичко може да се обърка и да се окажете още по-отдалечени.
За любов ли говориш?
Харесваш ли някого, Хина?
Мио!
Спокойно, няма да кажа на брат ти.
Имам приятелка, която съжалява.
Крие своите чувства и не може да каже истината.
Знае, че е влюбена, но няма смелост да го приеме.
Глупаво от нейна страна, нали?
Може би се страхува да не увеличи разстоянието между тях
и не може да му каже.
Точно като мен.
Да, но нищо от това няма да остане вечно, нали?
Ако завърши училище, без да е направила нищо,
той може да отиде далеч.
И тогава разстоянието няма да е само емоционално.
Когато завърши...
Когато Коюки завърши, ще замине ли далеч?
Колко още?
Колко пъти още ще мога да говоря с него?
Започвам.
Как изобщо се пише любовно писмо?
Скъпи Аясе Коюки, тъй като почти не можем да говорим в училище...
До Коюки:
Ще напиша всичко. Всичко, което чувствам.
Хей, можеш ли да продължиш да криеш
подобни чувства?
Изглеждайки сякаш е зле,
преструвайки се на изсъхнало
цветето с бодли изглежда тъжно.
Искам да скрия тайната си, но искам и да разцъфна.
Благодаря ти за първото разочарование.
Моля те, позволи ми да ти кажа, че те обичам.
Това вечно "обичам те".
Аз винаги, винаги гледам към теб.
Моля те, утеши ме,
нищо, че не съм толкова слаб.
Но искам ти да си добра към мен.
Цветята, които посадихме заедно,
бележат края на този сезон.
Когато вече
не мога да те видя,
ще посадя нови цветя.
Моля те, предай моята любов.
Моля те, стегни я здраво
с червените нишки на съдбата.
Моля те, позволи ми да се докосна до любовта,
аз даже не съм тъжна.
Но защо съм готова да заплача?
Онзи ден, казах го веднъж,
а днес, защо не можех?
Радвам се, че беше ти.
Благодаря ти, че даде ми първата любовна история.
Благодаря ти, че беше моята първа любов.
Тази година посадихме много цветя,
цветя,
които толкова обичаш.
Добре.
Подай!
Еномото!
Тръгвай с мен! - Какво правиш, Такамизава?
Сетогучи се държеше странно! - Какво?
Котаро, какво има?
Извинявайте! Ще взема Еномото!
Какво правиш...
Трябва да отидеш!
Аз...
Ти и Сетогучи ми помогнахте преди.
Така че... прости ми.
Никога не съм била добра в...
Нито пък аз.
Нищо не мога да направя като хората.
Колкото и да се старая, все се оказва напразно.
Но...
Предам ли се, всичко ще свърши, нали?
Благодаря ти, Такамизава.
Давай, Еномото! - Добре!
Поздравления, моя стара любов.
Не си е тръгнал, нали?
Трябва вече да е излязъл от клуба.
Бави се.
Кою...
Сетогучи...
Какво правиш тук?
Нацелих най-неподходящото време.
Ами...
Кажи го! Кажи, че си го чакала.
Трябва да го кажеш!
Ами...
...ти?
Току-що ми разбиха сърцето.
Разбили са му сърцето?
Дори да ти кажа...
Но аз те обичам.
Обичам те!
Не е нужно да се опитваш
да ме накараш да се чувствам по-добре.
Благодаря ти все пак.
Не това исках...
Трябва да се прибереш, преди да се е стъмнило.
До скоро.
Почакай!
Ти си...
Ти!
Ти разплака Хина...
Не знаеш ли кога хората са искрени?
Ти Сетогучи ли харесваш?
Не съжалявай за неизказаните думи.
Ти...
Какво му има на този?
Да се прибираме.
Не трябваше ли да му го дадеш?
Всичко е наред.
Не, не е. Вложи сърцето си в него, нали?
Нищо нямаше да се промени, дори да му го бях дала.
Проклятие! Бесен съм!
Ти пък защо се ядосваш, Котаро?
Просто съм ядосан и точка.
На него...
и на себе си, защото съм толкова безпомощен.
Честно, ядосвам се.
Странен си.
Мислиш ли, че ще станеш титуляр в отбора?
Да, ще стана.
Животът щеше да е по-прост, ако беше нужен само дух.
Но той е важен! Желанието ти помага да го постигнеш!
Дори да знаеш, че няма да се получи?
Дори тогава, няма да се откажа.
Ако си сериозен, нападаш с всички сили,
без значение от резултата.
Предполагам.
Ще има мач, в който ще се реши кои ще са титулярите.
Ела да гледаш.
Стига да имам време. - Ти...
Или ако съм в настроение.
Кога ще е?
Превод и субтитри: Miss Interpol
Лесно мога да се променя с твоя глас.
В крайна сметка, можеш да бъдеш само ти.
"В кой клас си?"
Попитах те безгрижно.
"В един клас ли сме? Не, че е от значение."
"Не искаше ли да сме в един клас?"
Попитах те подигравателно.
"В един клас сме! Бъди добър към мен."
"Ще вляза в отбора, затова ела да гледаш."
"Е, нали вече ти бях обещала."
Ти викаше
окуражително за мен.
Лесно мога да се променя с твоя глас.
В крайна сметка, можеш да бъдеш само ти.
Би трябвало да мразя твоята откровеност.
"Може би ти си моят герой".
Осъзнах го щом погледите ни се срещнаха.
Сърцето ми прескочи един удар.
"Да отидем заедно на училищния фестивал?"
Попитах те изведнъж.
"Ще си сама през почивката, нали?"
"Не се дръж, сякаш си мой приятел!"
Не, че не ми харесва...
"Ще те оставя тук! Идваш ли?"
Хората смеят се и говорят зад гърбовете ни.
"Не ми харесва, че се подиграват."
Хванах ръката ти
и задържах я.
Каквото и да се случи,
винаги се опитвам да те накарам да се усмихнеш.
Все пак изглеждаш по-добре, когато се усмихваш.
"Знам това." Това са думи от упоритост.
Извинявай, наистина исках да ти благодаря.
"Прости ми, че не съм откровена..."
Моите приятели ми се присмиваха и казваха ми да се откажа.
"За съжаление не се отказвам толкова лесно."
"Тази нощ." - "Тази нощ?"
"Може ли да се срещнем?" - "Хубаво."
"Слушай..." - "Какво?"
"Имам въпрос." - "Какъв?"
"Ти...
харесваш ли някого?"
Ти прекъсна ме, досетила се за моите чувства.
"Има някой, когото харесвам отдавна."
Изражението ти беше странно и избяга от мен.
"Защо ме боли сърцето?"
Преследвам те
и викам след теб...
Няма да се променя, без значение кого обичаш.
В крайна сметка още те обичам. Ще продължа да те обичам и след това.
Би трябвало да мразя твоята откровеност.
"Ти си моят герой!"
Осъзнах го щом погледите ни се срещнаха.
Сърцето ми прескочи един удар.
В сърцето ми имаше искра.
Поради някаква причина имаме четири билета за филма.
Двамата с Ю без да искаме купихме по два.
Ще отидат на вятъра, ако не измислим нещо.
Какво да правим?
Аз откъде да знам?
Какво искаш?
Да отидем на двойна среща!
Нямам търпение! - Доста време мина.
Мислиш ли, че ще им се получи?
Да, разбира се! Обичат се отдавна.
Перфектни са един за друг. - Съгласна ли си да открадне брат ти?
Щом е Начан, може. Искам само да е щастлив.
Ами ти? Не си ли изненадан, че откраднаха сестра ти?
Защо да съм изненадан? - Не можеш да ме заблудиш.
Знам, че обичаш Начан. - Глупачка! Не е вярно!
Да, бе, да! Не е нужно да го криеш.
Познаваме се отдавна, просто е очевидно!
Не е вярно! Тази, която обичам...
си ти.
Знам.
Бях забравила.
Поздравления за влизането ти в отбора.
Какво правите? Ще закъснеем.
Какво е станало, Котаро?
Червен си.
Приличаш на маймуна!
Кой наричаш маймуна?
Да тръгваме, Ю. - Да.
Хина!
Това е моя работа. Днес сме на среща!
Не ме зарязвайте!
Побързай, Котаро! Филмът ще започне.
Оставете го.
Eastern Spirit ® 2017 www.easternspirit.org